2024.06.24. 06:50
Megóvnák a régi kertészetek serleges kútjait a Homokhátságon
A Homokhátság néhai konyhakertészei nem múltak el nyomtalanul. Hátrahagyták a számukra a mindenséget jelentő kútjaikat. Akadnak mai gazdálkodók, akik örökre megőriznék a gazdaságtörténet eme maradványait.
A Homokhátság szántóföldi művelése, gyümölcstermesztése mellé a 19. század végén, a 20. század elején formálódtak életre a zöldségtermesztő gazdaságok. Méghozzá többségük a vizet tartósan megtartani képtelen laza talajokra települt. A térség mai lakói nyaranként az újkori kiszáradásra panaszkodnak, ám az esőáldásból a régieknek is kevesebb jutott a kelleténél. Ezért a Homokhátságon már annak idején is a konyhakertészet alapvető feltétele volt az öntözővíz, a gazdák a csapadék kiegészítésével tudták életben tartani a vízigényes kultúráikat, kiváltképpen a paprikát, paradicsomot.
![gazdaság, Homokhátság, serleges kút](https://cdn.baon.hu/2024/06/lhUVLG_kp0-xHFeoWQVj_6PWdG6el8lZJjHBEksfaUs/fit/1200/900/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2I1NjQ5OWM1MDZlMjRkMWI4OWIyYWZmOTVjNzRhYzZl.jpg)
Fotó: Miklay Jenő
Papp Gyula nevéhez fűződnek a serleges kutak
Elektromos áram híján azonban csak emberi vagy állati erővel lehetett a mélyből kinyerni a talajvizet. A gépészet élenjáró szakemberei siettek a kertészek segítségére, és hoztak létre ötletes vízmozgató szerkezeteket. Nagykőrösön és a széles környéken Papp Gyula mechanikus alkotta meg a kertészetekben az úgynevezett serleges kutakat. A végtelenített láncra erősített lemezserlegek a nagyméretű ásott kút vizéből merítettek. A folyamatos forgatásukat lóval oldották meg. A rúdhoz kötött állat a kút körül járt s forgatta a serlegeket meghajtó hatalmas fogaskereket. Az edényekből a víz vályúba ömlött, ahonnan a gazda osztotta el a növényeinek.
A serleges kutakat később felváltották az elektromotoros szivattyúk, de Papp Gyula találmányait többnyire kihasználatlanul a helyükön hagyták. Néhánnyal ma is lehet találkozni Nagykőrös, Kecskemét környékén, ahol egykor konyhakertészettel foglalkoztak. A fém kútfejeket évtizedek alatt szétrágta a rozsda, a szerkezetet immár lehetetlen volna munkára fogni. Nincs is szükség rájuk, de talán érdemes lenne némelyeket felújítani, mert ki tudhatja, tanulságot is őrizhetnek a fiatalok részére a kertészet eme régi emlékei, gondolják azok a nosztalgiázók, akik az agrárgazdaság történetének fontos darabkáját látják ezekben az a kutakban.
Pesti Gábor nagykőrösi gazdálkodó földjén is akad ilyen kút. Kerülgeti a traktorral, a kombájnnal, de sajnálná eltávolítani, betemetni a néha útban lévő víznyerőt. Inkább helyén hagyja, felújíttatná, használható állapotba hozatná a vízhordó szerkezetet, Nos, aki az agrárium múltjának ilyen hasznos holmijainak őrizgetésére szánja magát, alighanem üzenni is akar: a tanyavilágban élők törekvése a műszakiak leleményével együtt vált Homokhátság sikertörténetévé.